I tidigare avsnitt...
437 lokala agenter har slutat inställa sig.
Tills vi vet varför är det jag och mina utredare som styr här.
- Aneela är tyvärr sinnessjuk. - Det menar du inte.
Det bryter banden med alla du älskat.
Khlyen är annorlunda. Han ömmar för dig.
- Jag beklagar, Helen. - Herrejävlar. Är du botad?
Det vi slåss mot är organiskt.
Vi kommer aldrig att besegra det förrän vi förstår dess biologi.
- Dutch, det är jag. - Du är tillbaka.
Det var som en mardröm som aldrig tog slut.
Jag kan inte ens beskriva det.
Om du vill bli återinsatt efter din lilla ledighet-
-så gör du bäst i att försöka.
Okej.
Inte för att skryta eller nåt, men jag räddade massor av människor.
- Från pirater. - Spara skitsnacket till Turin.
Varför försvann du och 400 andra agenter för fyra månader sen?
För mig var det personliga orsaker.
- Rebelledaren Illenore Seyahs död. - Pawter.
Hon hette Pawter.
Hon dog inte - hon blev mördad.
Ord har betydelse.
Här är ett fint ord: hämnd.
De tog aldrig Scarbacken som ska ha mördat henne, eller hur?
- Ingen aning. - Jag kan hjälpa dig.
Göra det till en prioritet för The Rack.
Berätta bara vad Dutch har med de saknade agenterna att göra.
Så att jag kan skydda henne från konsekvenserna.
Är det ett ja?
Det här rör oss alla, Jaqobis.
Ditt jobb är att få hem saknade agenter, va?
Lycka till med det om det visar sig att du svek den förste som kom hem.
Varför göra mig till ditt problem när jag kan vara din affischpojke?
Det här rör oss alla, inte sant?
- Jag trodde du bara var den rolige. - Jag multitaskar.
Johnny Jaqobis, du är härmed återinsatt som agent.
Killjoys är 100 % moddfria, så gör dig av med fingerleksaken.
Du... menar den här?
Där ser du. Jag multitaskar.
Banyon sa åt läkaren att låta det göra ont.
Nästa gång går jag till en av Företagets läkare på Westerly.
De har dragit ner här sen muren revs.
Allt har visst förändrats medan jag var borta.
Men jag fattar inte att hon bad dig att tjalla på Dutch.
De överordnade hatar oss. Dutch hatar alla andra...
Det är vi tre mot universum. Allt har inte förändrats så... mycket.
- Fancy kallar dem renade. - Det låter nästan fint.
Vet ni vad vi behöver? Ett gammalt hederligt äventyr.
Damma av kängorna. Inget konstigt eller mystiskt.
Bara... Eller...
Dök de bara upp från ingenstans? Varför tog de den här till Leith?
- Bra fråga. Vi kollar med Zeph. - Vad är en Zeph?
Det där är en Zeph. Hälsa. Zeph!
- Nya nörden, här är gamla nörden. - Johnny. Var inte nervös.
Deras påståenden om mig är kraftigt överdrivna.
Visst. Okej. Den har flyttat sig.
- Vad? - Farkosten. Den här farkosten.
Den har flyttat sig, nyligen.
- Hur vet du det? - Tack för att du frågar.
Reststrålningen är omätlig.
Den är inte lokal, men sannolikt från J.
Den lär ha flyttat sig under de senaste 72 timmarna.
Strålningens halveringstid skulle göra det omöjligt.
- Inte om man kan matte. - Jag är ganska bra på matte.
Då skulle du inte ställa den där frågan.
Får jag byta några ord med dig?
Din matte är säkert väldigt "mattig".
Jag vet vad du tänker säga.
Vi behöver folk, och jag visste inte när du skulle komma tillbaka.
Men nu är jag här, så vi behöver inte henne.
Vi behöver all hjälp vi kan få.
Vi har fortfarande ingen aning om var piloterna är-
-eller hur man öppnar farkosten.
Nu kan vi lista ut det, som alltid. Det är bara det att vi är fler.
Kom igen. Du har också varit oslipad.
- Ta på dig mentorbyxorna. - Jag känner mig fet i dem.
Jag kom tillbaka för teamet - inte för att vara lärare.
Om hon vill stanna så måste hon impa på mig.
- Vad gjorde du? - Jag antar att jag öppnade den.
Jippi.
- Säkrat? - Säkrat.
- Jag har aldrig sett nåt liknande. - Jag har.
En annorlunda modell, men samma kontrollinstrument.
Gravitationsgenerator, konstig... snirklig sak...
Designen är baserad på standardtransistorerna-
-och energiflödet vi är vana vid.
- Men den är mer... - Organisk.
- Jag tänkte säga "komplex". - Organiska system är mer komplexa.
Naturen springer i cirklar runt vilken mekaniker som helst.
Fäktas inte med räknestickorna.
- Är vi nåt slags djur, eller? - Prova att växa upp med honom.
Vad är det här?
Flygloggar. Senast kända koordinater.
Det ser inte ut att ha varit en lokal resa.
Så om vi vill spana där den här farkosten senast var...
- Vi vet inte vart det här för oss. - Riskerar man inget så får man inget.
Farkosterna är vapen. Jag måste veta vem som kontrollerar dem.
- Vill nån ha min åsikt? - Ledsen, Johnny.
Jag är bara van vid... Fortsätt. Golvet är ditt.
Vi börjar med några grundläggande frågor... Vad hände med mitt golv?
Jag hoppade till det roliga. Du vet att du ville det.
Ja... Du sa att du ville ha ett äventyr.
Aneela är mycket nöjd med underrättelserna så här långt.
- Då kanske hon kan ge mig svar. - I sinom tid, Delle Seyah.
Jag är Seyah Kendry, beskyddare av Qresh. Du kan tilltala mig så.
Naturligtvis. Inget illa menat.
Den uppenbara frågan rör hennes utseende.
- Ursäkta, Seyah Kendry? - Jag tänker högt, Gander.
Det kräver inte ett svar varje gång.
Seyah Kendry, ett råd...
Jag är befälhavarens rådgivare. Du bör ställa dina frågor till mig.
Du vet hur regenter kan vara. Särskilt så passionerade som Aneela.
Ja, jag vet hur regenter kan vara, eftersom jag är en.
Och vem är du att avgöra vad hon får och inte får höra?
Kendry. Välkommen till mitt krigsrum.
Det är imponerande.
Jag är så glad att du överlevde transfusionen.
Jag uppgraderade dig från det gröna du hade i dig.
- Vad menar du? - Det finns två Hullen-stammar.
Vissa är skapta för att ta order, andra föddes för att ge dem.
Jag försäkrade mig om att du spelade i mitt lag.
- Hur många Hullen finns det? - Många.
Var försiktiga där ute.
- Du var tvungen att trycka, va? - Det var jag verkligen.
- Känns nåt av det här bekant? - Kall ödemark ser alltid likadan ut.
Vet du hur farkosten studsade hit?
- Nej, men jag ska lista ut det. - Jag kan ta en titt.
Jag ska lista ut det.
Hur går det med strålningsavläsningarna, Zeph?
Jag övervakar den joniserande strålningen-
- för att mäta effekterna på mänsklig vävnad... Oj.
Gillar ni era inre organ eller gillar ni dem verkligen?
Strålningen är hög. Bli inte långvariga.
- Matchar avläsningarna varandra? - Ja, farkosten har varit här förut.
Johnny, vi närmar oss en by.
- Kan ni beskriva den? - Gammaldags. Väldigt fel.
Älskling, vi är absolut inte hemma.
Ska vi hälsa på grannarna?
Vi har ingen skyddsutrustning. Vi kan inte stanna här länge.
Vi går in och säkrar hus för hus.
- Behöver du förstärkning? - Det vet du om du hör skottlossning.
Vi sticker härifrån innan vårt piss börjar lysa.
Det kommer att dröja ytterligare 58 minuter.
Ni måste se det här.
Det ser ut som en tidskapsel från de första kolonierna.
Det är som om levande dockor hade hem.
Jag ser tecken på en sköldgenerator, kanske en strålningsblockerare.
Den stängdes ner för ett tag sen, men stället är gammalt.
- Typ hundra år gammalt. - Vem behövde då skölden?
- Hörde nån det där? - Hörde vad?
Toppen. Jag börjar inbilla mig saker.
Vänta, jag har sett det här förut.
I dag ska vi prata om att le. Man ler inte bara med munnen.
- Ser ni? - Vad fan?
- Behöver du förstärkning? - Jag kan behöva terapi.
Stället tillhör Hullen. Eller gjorde.
Vadan strålningsskölden då?
Hullen bryr sig inte om sån skit. De helar sig själva på en gång.
Man måste le med ögonen också. Så här. Prova själva.
Det är nåt slags utbildningshologram.
Minns du vad Sabine sa om Hullenisering, Dutch?
Man förlorar förmågan att känna mänsklig samhörighet.
Här lär man sig att fejka det.
- Jag rörde inget. Jag svär! - Vad i helvetena var det där? D'av!
Strålningsavläsningarna slog just i taket.
Nåt slags solflamma kanske? Vad betyder det där?
Jag tror att det är en nedräkning.
Jag vet inte vad som händer, men sök skydd inomhus.
- Vem är det? - Inte vem - utan vad. Det är solen.
En stor flamma kommer mot er. Ni måste ta skydd.
Blunda!
Hur kom vi i omloppsbana? Varför har du inte kontroll?
Flamman slog ut instrumenten och kommunikationssystemet.
- Vad i helvetena försiggår? - Det sista jag hörde var "flamma".
- Vi måste till farkosten. Gå österut. - Vet du vad som är österut?
- Det är inte så att det flyttat sig. - Nån tog mitt vapen!
Ny plan. Den här vägen!
När vi kommer tillbaka till Quad med din armada bakom mig... oss...
...så kommer de nio att göra precis vad vi...
...du... vill.
- Aneela. - Intressant förslag.
Väl genomtänkt. Men befälhavaren har redan beslutat-
- att det var bäst att vänta och samla underrättelser innan...
Jag är medveten om mina beslut. Det var jag som fattade dem.
Jag har inte hört från min far på flera veckor.
Jag tog hit dig för att jag vet att ni var allierade i Quad.
Var är han?
Jag beklagar att behöva ge dig de dåliga nyheterna...
- ...men din far är borta. - Var?
Han är död.
Jaså. Jag förstår.
Men jag kan berätta vad som hände.
Nej.
Stanna. Se vad du har gjort.
- Är allt väl? - Ja, nu när jag kan se.
Jävlar. Vi måste hitta en annan väg ut.
- Hitåt! Följ mig! - Vem i helvetena är det där?
Jag tar risken.
Vi får snirkliga siffror igen.
Eller är det bokstäver? Ber du?
Va? Nej. Håll tyst. Du ber.
Förlåt. Jag är bara orolig.
- Återfick du kontrollen? - Javisst. Nästan.
Vi kommer alltså att dö. Jag kommer att dö. Toppen.
Du, du, du... Varför stannade du kvar ombord?
- För att du inte litar på mig. - Va? Nej.
Jo, visst. Men vad var syftet med att stanna?
Att få grepp om situationen.
Du såg konstig skit hända och du ville begripa det.
- Vilket gör dig till...? - Ashäftig? Ständigt singel?
Eller med andra ord... en nörd.
Och vi nördar löser problem oftare än vad folk tror.
Så låt oss nörda fram en lösning på det här problemet.
- Strålning. Vad vet vi? - Okej.
Solflamman avtar, så om de skyddar ögonen borde de klara sig.
Det är bra. Jag försöker få igång instrumenten.
- Du försöker förutse nästa flamma. - Toppen. En sak bara...
Upprepad exponering leder till permanent blindhet.
- Sen blir det mycket, mycket värre. - Okej. Mindre bra, alltså.
- Bli inte rädd. - Bli nördig.
- Ni är här för kvarlevan. Följ med. - Vänta, vilken kvarleva?
Du ser inget med den där för ögonen.
Du är igensydd. Vem gjorde det här?
- Ingen fara. Det är en välsignelse. - Vad var det där?
Vi måste skynda oss. Skjut inte!
- Vi är tillbaka. Vad hände? - Jag vet inte.
Jag bara gjorde... nåt. Kom.
Jag är inte färdig med testet. Tänk om systemet slås ut igen.
Det är ett senare problem. Vi måste hämta dem innan nästa flamma.
Vi har sällskap, Zeph. Kom ner sakta.
- Jag måste testa en teori först. - Zeph?
Jaha, vad finns det för roligt här?
Har ni några... sporter?
Toppen. Nu är jag skyldig Dutch 20 joy.
- Var är Zeph? - Det här tycker jag om er nya nörd:
Hon suger.
Vi har väntat på er.
Fortsätt vänta. Vi går ingenstans med den där typen.
Honom? Var inte rädda för beskyddarna.
De lever där uppe för att skydda oss. Det är den ultimata uppoffringen.
Ja, mycket bättre.
Jag är Yarin. Jag talar för de oseende.
Är ni de odöende?
Ja...?
Vi har så mycket att visa er.
Flammorna tvingar er alltså att bo här nere.
Solen förgiftar allt ovan marken.
Endast beskyddarna beger sig upp. Välsigne deras uppoffring.
Dräkterna skyddar alltså mot strålningen.
Att vara mardrömslika är nog bara en bonus.
Ni talar inte som de odöende jag minns.
- Vi tillhör en annan gren. - Den siste seende kommer att förstå.
Vem är den siste seende? När får vi prata med honom?
Ni ska göra mer än så. Gå in.
Behåll lugnet, hörni.
- Vad i helvetena är det här? - Det är ett firande.
Och ni är hedersgästerna.
Inte alltför illa på det hela taget. Skärsåren kan vi hela.
Halshuggningarna och amputeringarna är värre.
Slöseri med stridsdugliga soldater.
Vart är du på väg?
Jag ska hämta nån som kan städa upp resten.
Men min kära, du är ju här.
Jag är Delle Seyah Kendry av Qresh nio familjer-
- och jag låter mig inte tilltalas så här.
Men du är inte Delle Seyah Kendry av de nio längre. Du är Hullen.
Du är här nere med resten av oss i hennes dynga.
Och du har det här blodet på dina händer.
Så städa upp det.
Pratar de om odöende Hullen?
Förmodligen, men vilka är mullvadsfolket?
- Hullen kan inte bli blinda. - Tystnad för den siste seende.
Mina vänner, i dag är en sorglig dag.
- Ett av våra barn begav sig upp. - Men seende...
- De odöende är här. - De odöende, ja.
Yarin, som talesman för de oseende kan du kanske leda predikan.
Våra nya vänner vill säkert höra om de trogna.
För många år sen kom vi hit för att tjäna de odöende.
Odödliga gudar som älskade människor och ville lära sig av oss.
- För att hedra oss. - Så kan man också uttrycka det.
Men sen gav de sig av, och vi hade ingen rätt att ifrågasätta dem.
Inte heller när de tog bort vår skyddande sköld.
- Men blev vi försvagade? - Nej.
- Bröt vi vår tro? - Nej.
För vi hade den siste seende. Ett mirakel.
Han lovade oss att ni skulle återvända.
Han berättade för oss att vår blindhet var en gåva.
En gåva som vi till och med gav våra barn.
Vi sydde igen deras ögon vid födseln-
- så att deras första syn skulle vara våra gudar, återvända.
Och nu har ni återvänt.
Det här börjar bli... Vad kommer efter pinsamt?
Men vi alla förblev inte trogna.
En av oss begav sig upp ovan mark, i strid mot mina order.
- Men seende, i dag... - Hon trotsade mig!
Nu är det vår uppgift-
- att visa för våra nya vänner vad följden av det är.
- Dutch... - Vänta.
Han försöker locka fram oss.
Snälla, jag är hemskt ledsen.
Dina stygn är en gåva, men dina ögon tillhör de oseende.
Och du förtjänar dem inte längre.
Okej, färdigväntat.
De är oseende. Det är inte jag.
Ta dem.
Vi berättar inte för Turin att några blinda brottade ner oss.
Det vore inte ett problem utan er nya nörd.
- Det var du som stack. - Och jag har bett om ursäkt för det.
För första gången fick jag stanna och ta ansvar. Jag älskade det.
Då ber jag om ursäkt för att jag förstörde er nya struktur. Mitt fel.
Jag är glad att du är tillbaka, men det är fortfarande konstigt.
Du stack. Så här känns det att komma tillbaka.
Folk är alltid mer ärliga när de inte kan se.
Det är nåt med mörkret som gör oss alla sårbara.
- När de andra odöende får veta... - Jag vet att du inte är en av dem.
Ni försökte rädda den där flickan. Så hade de aldrig gjort.
Vilka är ni? Var fick ni tag i den där farkosten?
Låt henne vara.
- Hallå, din idiot. - Ni angrep den siste seende!
Lyssna på det här, din jävel.
Jag borde skämmas över att ha slagit en blind man, men det gör jag inte.
- Vad var det för hemskt ljud? - Ultrahög frekvens.
Jag tänkte att deras hörsel är känsligare.
- Angriper skrikarna oss nu? - Nej, ingen annan bör ha hört det.
Jag tar er till rummet som sjunger. Där hittar ni kvarlevan.
- Kvarlevan? Vad är det? - Bra fråga.
Det du kom hit för, sist du var här.
- Vi har aldrig varit här. - Jo, det har du.
För tre dagar sen.
Du sa att du måste hitta kvarlevan, annars kommer damen att döda alla.
Du kom i den där farkosten.
Under jorden hör man bara viskningar.
Jag gillar att vara ovan marken och höra ingenting.
Jag visste inte hur du kommit, bara att du var där.
Du sa att du behövde kvarlevan som vi skyddar åt dig.
Jag sa att den siste seende kanske visste vad du menade.
Sen gick larmet och du var tvungen att ge dig av.
Men du sa att du skulle återvända och ta mig med dig.
Och nu är du här.
Du kan inte se. Hur vet du att det var jag?
Jag känner igen hakan. Och rösten.
Den är bedårande.
Jag minns inget av det här. Jag svär.
- Om det är sant är det galet. - Jämfört med vad?
Att hugga mig? Byta kropp med Khlyen?
På magiska ponnyn-skalan är det här en femma, kanske en sexa.
Men nu är jag tillbaka och vi ska lösa det här, som alltid.
Vi börjar med att ta reda på varför du kom hit.
Låt mig visa er rummet som sjunger.
Det låter bättre än "rummet som skjuter er".
Du inser väl att jag är den beväpnade-
- och att du är omgiven av ett gäng blinda religiösa galningar?
- Du är inte särskilt troende. - Jag är den siste seende.
Mitt liv är ett mirakel.
Och att sy igen flickors ögon? Vad för slags mirakel är det?
Döm inte tro förrän du vet varifrån den härstammar.
Gudarna som drev det här lägret ville lära sig att imitera människor.
- Gudarna som var här förut... - Är plasmabaserade parasiter.
Vi kallar dem för Hullen.
Och vi vill veta varför de alla gav sig av.
Vem sa att de alla gav sig av?
Rummet som sjunger. Visst är det fint?
Jag vet inte om det sjunger, men visst är det förtjusande.
Den här skiten är gammal. Typ hundra år gammal.
Förvånande att den fungerar.
Du är Hullen, visst är du?
- Är det din fråga? - Nej.
Min fråga är: Om de gav sig av... så varför stannade du kvar?
För att han sa åt mig att göra det.
Varför tror du att kvarlevan finns här?
Ingen får komma in här, inte ens Yarin.
Vore nåt viktigt så skulle den seende gömma det här. Ser ni det?
- Jag vet ju inte vad vi letar efter. - Titta på det här.
Övervakningskameran. Det sista dygnet som spelades in.
Känner du igen nån?
Khlyen. Det var vad han kallade sig.
Jag hade drivit det här lägret för återintegration i hundra år.
Så kom han för att stänga ner det.
Tog rekryterna med sig, lämnade kvar slavarna. Och mig.
- Varför? - Nej. Min tur.
- Var fick ni tag i farkosten? - Khlyen måste ha lämnat den.
Hittade han på den här religionen? Vad är poängen med det här tramset?
När sköldarna stängdes av blev de blinda på några veckor.
De hittade på allt om "de oseende". Jag tänkte:
Vad kan väl fabler göra för skada?
Och varför inte bli behandlad som en gud medan du väntade?
Det har sina fördelar.
Dessutom sa Khlyen att han skulle komma tillbaka.
Det är väl inte skitsnack?
- Är det din fråga? - Kommer Khlyen att hämta den?
Ja. Hämta den nu.
- Hämta vad? - Kvarlevan.
Som är?
Om du inte vet vad den är för nåt så är den inte avsedd för dig.
- Varför är ni egentligen här? - Khlyen är död.
Khlyen måste ha lämnat... vad i helvetena det nu är för nåt.
Kände du igen honom på filmen? Visst ja...
Här.
Det här är hans symbol.
Om han lämnade nåt så kan det ha den här på sig.
Känner du igen den här?
Jag känner igen formen. Följ med.
Jag laddar ner det här och hittar en räddningsfarkost. Låter det bra?
Perfekt. Älskar dig.
- Khlyen är...? Nej, han kan inte... - Jag såg det med mina egna ögon.
Han offrade sig själv för att rädda de Arkynfödda.
- Han kommer inte tillbaka. - Jag har väntat här i 30 år.
Jag har sett de här människorna förlora allt. Jag har låtit dem tro.
Jag har låtit dem sy igen sina egna barns ögon!
Men vad bryr väl du dig om ett gäng slavar?
Jag... Det gör jag inte, men...
Behöver du skyddsglasögon när du går ut? Blir du sjuk efteråt?
Börjar du känna medlidande även för de oseende?
Du har blivit renad.
Du är inte Hullen längre.
Du är mänsklig.
Fröjdas! De odöende har återvänt.
Återvänt. Fröjdas!
Samlas. De odöende har återvänt.
- Ser ni dem? - Samlas. De odöende...
Nej, jag ser inget, men jag hör dem.
Vi hör farkosterna.
- Är du där, Dutch? - Lite upptagen. Är det här ditt verk?
Jag fick tänka snabbt.
Jag använde vår hologramvän för att få upp er.
Ljuden köper oss tid. Fortfarande inga spår av Zeph.
Toppen. Och nu?
Ge mig lite mer tid, bara.
Altaret är barnens ansvar.
Vi får inte veta dess innehåll, men jag öppnade det en gång.
Jag är inget vidare på att följa regler.
Det finns där inne.
Det ser ut som nåt man skulle kalla för kvarleva.
- Ja, men vad är det? - Det jag var ute efter, antar jag.
Men vi måste ge oss av.
Vad är det för fel? Jag lovade att ta dig med mig.
Ja, men jag trodde inte att du skulle komma tillbaka.
Tänk om det är fruktansvärt?
Vill du veta sanningen? En del kommer att vara fruktansvärt.
Men en del kommer att vara vackert. Du ska få se.
Men du får välja. Okej?
Fröjdas! De odöende har återvänt...
Okej. Jag gör det.
Det är hakan, va?
Vad är det som händer? Var är de odöende?
- Johnny? - Det är nåt slags kraftsvall.
Jag kommer och hämtar er nu.
- Khlyen kommer inte tillbaka, va? - Nej.
Du måste berätta sanningen för dem.
Sanningen? Att allt det här var för ingenting?
Att allt var en lögn?
De kommer att vända sig mot mig. Det är över.
Det behöver det inte vara. Du kan fortfarande rädda dem.
Mina vänner. Oseende.
Det har varit en lång, svår väg.
Det verkar som om den kommer att bli lite längre.
Den här kvinnan är en falsk profet. Hon frestar er.
Men ni är starka. Ni är de oseende.
Och vi kommer att stanna här tills vi blir räddade.
- Är ni troende? - Ja, seende. Alltid.
Så döda lögnerskan. Visa den odöende er tro.
- Kom hit, Johnny! - Håll dem stången. Jag är på väg!
Solen! Gå ner under jord, allihop!
De har återvänt.
Dutch. Det är jag. Jag vet inte hur det gick till, men Zeph är här.
Men jag vill poängtera att jag fortfarande hatar henne.
- Försiktigt. Försiktigt! - Jag har tagit bort stygn på boskap.
Det får mig inte att må bättre. Vi är nästan färdiga, Quin.
- Det kittlas. Får jag öppna dem nu? - Nej.
Vänta.
Okej. Nu.
Oj. Det var betydligt mer belönande än boskap.
Jag vet att det känns läskigt, men de här munkarna är bra människor.
- Gråter du? Jag... Zeph. - Nej, det är ingen fara.
Det är precis som du sa.
Vackert.
Det är bara ett lastutrymme. Jag menar...
Jag förstår vad du menar.
- Vad? - Det är inget.
Jag trodde bara att du skulle se bättre ut.
- Men hur fick du den att flytta sig? - Sexig, sexig slutledning.
Den flyttade sig vid fara och återkom när det var säkert.
Men vem stod nära farkosten när den öppnade sig?
Vem tryckte på knapparna och fick hit oss? Dutch.
Jag tänkte: "Nyckeln kanske inte är en kod eller knapp, utan en person."
Jag skrapade upp hennes rest-DNA-
- la det på en polymerremsa - och pang! Jag är en snygg pilot.
Dutch är nyckeln till hela flottan.
Vill du berätta det för henne, eller får jag göra det?
- Du kan inte vara arg fortfarande. - Jodå, det kan jag.
- Du övergav oss. - Nej, jag höll mig borta från dig.
Det fanns ingen mening i att vi båda skulle bli tagna.
Visst, nästa gång kollar jag med dig innan jag gör nåt fantastiskt...
Det blir ingen nästa gång.
Men jag är den nya nörden. Dutch sa det.
Men ditt jobb går inte bara ut på att ha rätt.
Du ska vara försiktig. Du ska skydda dem.
Och uppdrag? De är inga labb.
Dutch och D'av är modiga som fan, men de kan inte göra det vi gör.
Säger vi åt dem att springa in i eld så gör de det.
Så se till att vara säker att du kan få ut dem igen.
Var det därför du övergav dem i flera månader?
För att skydda dem?
Nej.
Det var därför jag kom tillbaka.
Och det är därför jag ger dig den här.
Lägg ditt ego åt sidan och öppna den för teamet.
Sen kan vi prata igen.
Jag har saknat ditt sätt att prata med smarta kvinnor.
Jag har saknat dig också, Luce.
Var det där sarkasm?
Du minns alltså ingenting av din interstellära resa?
Jag minns inte att jag gick ombord eller flög nånstans.
Jag vet inte ens var jag var.
- Minns du hur man dricker? - Gör mina plågor dig festsugen?
- Skålen är inte för det. - Äntligen, min välkomstfest.
Jag vet inte varför vi har den här, men..
Inte det heller. Vi är här för att döpa D'avs nya flotta.
- Din flotta, menar du. - Skulle inte tro det.
- Det var faktiskt du som tryckte. - Nej, det var det inte.
Du flyttade min hand. Zeph skrapade upp mitt DNA.
Är det hans flotta?
- Det kommer att göra honom olidlig. - Men varför?
Det skiter jag fullständigt i. Khlyen hade alltid en plan.
Kvarlevan, farkosterna...
Han måste använt sin märkliga kontakt med D'avin för att föra det vidare.
Men Khlyen är borta. Det enda av betydelse är vår plan. Vårt krig.
Farkosterna är nyckeln till att ta oss till Aneela.
Och vi ska använda skiten ur dem.
Det är vad vi firar.
Vad som än väntar oss så ska vi vara redo för det.
Aneela.
Du måste stiga upp.
Du kan inte leda från en säng.
Vad spelar det längre för roll?
Mitt misstag.
Jag trodde att du var din fars dotter.
Jag är hans enda dotter!
Visa mig då. Visa allihop.
Du vet inget om mig, flicka lilla.
Jag vet hur det känns när makten sviker en.
Att bli förrådd. Att förlora allt man älskar.
Allt faller, Aneela.
Från fäder till imperier.
Men vi... är drottningar.
Och drottningar reser sig.
Vad vill du, qreshier?
Ta del av din hämnd och sitta vid ditt bord.
Jag kan hjälpa dig att ta kvinnan som dödade din far.
Jag vet precis hur vi kan skada henne.
Bra.
Stanna kvar.
Jag förstår fortfarande inte.
- Du är så lik... - Vi säger inte hennes namn. Nånsin.
Förrän hon är död.
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg www.sdimedia.com